Ubbe ?
Ubbe. Fiu al lui Ragnar.
Și Torvi.
Îmi amintesc.
Tu ești. Nu pot să cred,
dragă Floki.
De tine nu-mi amintesc. Iartă-mă.
Numele lui e Naad.
Și al tău e Othere.
Îmi amintesc de tine, nu ?
Da, Floki. Într-adevăr.
- Vino, Ubbe. Să ne așezăm. - Cu mare drag.
Ia loc.
Oamenii ăștia au avut mare grijă de mine. N-aș fi supraviețuit fără ei.
Când am sosit aici eram slăbit, nu mă puteam ține pe picioare.
Băteam câmpii ca prostul.
Ei au tratat suferința trupului și spiritul meu.
M-au vindecat. Atât cât a fost posibil.
De ce ai părăsit Islanda ?
Există atâtea povești.
Am plecat când tristețea a devenit insuportabilă.
Am fost copleșit.
Eram prizonierul tristeții.
Mă simțeam abandonat de zei.
Îi chemam, dar nu le mai puteam auzi vocile.
Lumea nu mai avea sens.
Toate adevărurile mele
începuseră să se topească și să se sluțească,
să-și schimbe forma.
Iar eu am putrezit, încă o dată, până în miezul sufletului.
Așa că, am găsit un vas.
Viking fiind încă, am fost mereu capabil să găsesc o corabie.
Ce te întristase ?
Nu ...
Nu-mi amintesc mereu.
Îmi mai scapă lucruri.
Dar întrebați-l pe el !
Întrebați-l pe Othere.
Ce l-a deprimat pe Floki ?
Căile omului.
Sângele răzbunării i-a distrus visul și l-a făcut
să se îndoiască de sine și de zei.
Vechile cutume.
Sângele răzbunării. Întocmai.
Ce vezi când privești lumea asta nouă ?
Văd posibilități infinite.
Un peisaj presărat cu aur.
Pământ fertil de cultivat, minerale, râuri, porturi, construcții, abundență.
Tot ce a visat Ragnar.
Tot ce a visat de prima dată când a navigat din Kattegat.
Lumea asta e ce căuta.
Și eu am găsit-o.
În lumea asta nouă,
chiar vrei să trăiești cu vechile cutume ?
Descoperi un ținut nou,
dar te ghidezi după vechile obiceiuri.
Și apoi va ajunge exact ca ținutul lăsat în urmă.
Lăsați-l să treacă.
Salutări !
Tu m-ai învățat acest joc.
Și joci foarte bine, Ivar.
A trecut mult timp.
Ne-au murit tații. Amândoi am devenit regi,
dar ne luptăm la fel cum au făcut-o ei.
Nutresc speranța că se va pune capăt
acestui șir nesfârșit de războaie și suferință.
Sunt de acord.
Așa că, propun, pentru bine tău,
să sfârșim lupta asta acum și să cădem la pace.
Să facem schimb de ostatici și să negociem cu bună credință.
Trăim să luptăm și altă dată.
Ce spui ?
Trebuie să-ți refuz oferta de pace.
Voi ați venit aici, neinvitați, nedoriți.
Și acum cereți pace, de teamă că veți pierde.
Nu dorești pacea cu adevărat, nu-i așa, Ivar fără Os ?
Ești sinonim cu teroarea în lumea asta.
Tu nu vezi și nu simți mila muritorilor de rând.
Vrei doar o amânare, ca să-ți poți regrupa forțele.
Și poate pentru a-ți chema alți nordici în ajutor.
Tu nu vrei decât să ucizi și să învingi.
Am de partea mea un zeu al bunătății și al iubirii. Zeii voștri sunt cruzi.
Ei vă pretind sacrificii.
Pentru ei, iubirea oamenilor e un semn de slăbiciune.
Așa mă vezi și tu pe mine, dar și laș, și influențabil.
Din păcate pentru tine, te înșeli.
Zeii te-au indus în eroare.
Ei cred că moartea va triumfa mereu peste viață.
Dar nu este așa.
Așa cum iarna aduce moartea universală, primăvara ne aduce viață veșnică.
Și Soarele răsare întotdeauna.
Deci, mă refuzi ?
Nu eram sigur. Credeam că le porți de grijă bieților tăi soldați,
ca un bun creștin.
Alfred ...
sunteți întrecuți numeric.
Ultimii rămași din Wessex.
Ivar ...
Atât de mult le port de grijă bieților mei soldați încât refuz
să-i supun subterfugiilor și tiraniei tale.
Ei trăiesc și mor din dragoste pentru Dumnezeu și meleagul lor.
De ce nu pleci și gata ?
Abandonează lupta.
Salvează-ți oamenii.
Zarurile au fost aruncate.
Ce faci ?
Aur !
Unde-i aurul ?
- Pleacă ! - Aur ! Am nevoie de aur !
Hoțule !
- Nu ! Opriți-l ! Am nevoie de ajutor ! - Nu !
- We’jitu a fost ucis ! - Opriți-l !
- Opriți-l ! We’jitu e mort ! - Ajutor !
Fiul meu a murit.
Era fratele meu drag. Nu merita să moară așa.
E cea mai cumplită crimă.
N-o tolerăm. N-o putem ierta.
Nu am avut știință de ea.
Regretăm și detestăm moartea fiului tău.
Acesta e unul dintre oamenii voștri.
Predă-ni-l și ne vom asigura că va fi pedepsit pentru crima lui.
- De ce mă privește așa ? - Ai ochi albaștri.
Pentru acești oameni, albastrul înseamnă pericol.
Domnul nostru Iisus este cu noi.
E aici pe câmpul de luptă, iar eu nu îl voi abandona.
Catapulte !
- Eliberați-le ! - Eliberați-le !
Naad, negi acuzația de crimă ?
De ce trebuie să neg ? Ce e ăsta ? Un soi de proces ?
Da.
Nu-i poți pedepsi pe ai tăi.
Chiar crezi spusele acestui trib ? Sunt mincinoși. Eram de unul singur.
Unul dintre ei m-a atacat.
L-am ucis ca să mă apăr. Ăsta e adevărul.
O cred pe șefa tribului. Cred că ne spune adevărul.
Atunci ești nesăbuită.
Toți sunteți, dacă îi credeți pe acești barbari.
Floki, tu ce ai de spus ?
Mai nou, îmi țin sfaturile pentru mine.
Lumea e mai importantă decât noi.
Ar trebui să avem grijă de ea, atâta tot.
Dacă îl credem pe Naad vinovat de crima de care e acuzat,
el trebuie pedepsit.
Dacă tolerăm crima,
nu va mai exista dreptate sau încredere în această lume nouă.
Voi plăti o amendă.
Voi face orice s-o fac să se simtă mai bine !
De acord ?
Othere mă sfătuiește să ne purtăm diferit aici.
Fiind lumea nouă.
Să ne purtăm ca niște oameni diferiți,
renăscuți și făuriți după forma acestui nou ținut.
Eu nu sunt convins.
Cred că legile vechi ne-ar prinde foarte bine aici.
Zeii ne sunt alături.
Zeii ne privesc.
E o pedeapsă drastică, dar în situația dată,
cred că e una potrivită.
Așadar, Naad, hoț și ucigaș, te condamn la Vulturul însângerat.
Suntem de acord ?
De acord.
Nu înțelegi.
Ubbe ți-a oferit ocazia să ajungi în Walhalla.
Dar trebuie să fii curajos.
Oricât de mare ți-ar fi durerea, n-o arăta.
Și se spune că doar atunci Odin își va deschide poarta.
Vei trăi veșnic.
Cu Dumnezeu înainte !
- Atacați ! - Atacați !
Atacați !
Încărcați ! Aprindeți !
Ticălosule !
Haideți !
Odin ! Unde ești ?
Răspunde-mi ! Ce ar trebui să fac ?
Ce să fac ?
Doamne, mi-e frică. Vorbește-mi !
De ce nu-mi vorbești ? Vorbește-mi ! Te rog ! Mi-e frică.
Vorbește-mi ! De ce nu-mi vorbești ? Vorbește !
E fiul lui Ragnar !
Omorâți-l !
Prindeți fiul !
Hvitserk.
Culoarea ochilor tăi s-a preschimbat în albastru închis, Ivar.
Știi ce înseamnă asta, îți amintești ? Noi îți purtam de grijă.
Știam că dacă pățești asta,
riști să-ți rupi oasele.
Și îți spuneam : "Nu azi, Ivar ..."
"Astăzi, nu !"
Nu ! Nu, frate ! Ți-ai făcut treaba.
Nu te mai amesteca !
M-am pregătit toată viața pentru acest moment.
Stai departe.
N-aș putea să te omor !
Ochii tăi sunt albaștri, Ivar.
Nu astăzi, Ivar. Astăzi, nu !
- Te iubesc ! - Te iubesc, frate.
- Te iubesc ! - Te iubesc !
Acum pleacă ! Du-te !
Eu sunt Ivar fără Os ! Știți cine sunt !
Știți că nu mă puteți omorî ! Oricât ați încerca !
Fiindcă eu voi trăi mereu !
Tu ești Ivar, fiul lui Ragnar Lothbrok și mulți se tem de tine.
Ne e frică de moarte ? Nu !
N-avem de gând să murim în pat ca niște moșnegi,
ci acolo sus, cu cei dragi, în Walhalla !
Într-o zi, toți vor fi auzit de Ivar fără Os.
Nu-ți fie frică !
Frate.
- Opriți lupta ! Încetați ! - Stați !
Vă ordon să vă opriți !
Nu astăzi.
- Bătălia s-a sfârșit. - Nu vă mai luptați.
- Mi-e frică. - N-am să spun nimănui.
Nimeni nu va uita vreodată de Ivar fără Os.
Lăsați-mă singur cu fratele meu puțin !
Așa ! Leagă-l !
Intenționez să te iau înapoi cu noi.
Te invit să locuiești cu familia mea la vila regală până te vei vindeca.
Între timp, putem discuta multe chestiuni importante
despre viitorul nostru comun și viitorul popoarelor noastre.
Sper că ești de acord.
Bine.
Stai.
Vreau să-i fac fratelui meu o înmormântare cum se cuvine.
O înmormântare vikingă.
Rând de trei !
Țineți stindardul sus !
Nu !
Walhalla nu e pentru tine, prietene.
Lasă-mă să-ți curm suferința.
Bine.
Ai înțeles că atunci când v-am spus că sunteți bineveniți aici,
nu v-am dat binecuvântarea să luați locul în posesie ?
Copilul meu
a murit.
Creatorule, ajută-mă !
We’jitu !
Aș fi vrut să am ceva important să-ți las pe mormânt,
dar mi-am vândut brățara unui traficant.
Nu știi asta, dar mi-ai salvat viața de atâtea ori.
Și, într-o bună zi, când ne vom reîntâlni, îți voi putea mulțumi.
Până la urmă, într-un fel sau altul,
niciunul dintre noi n-a avut o viață obișnuită.
Și cine și-ar dori asta ?
Așa că, bucură-te de Walhalla, frate, cât mai există !
Cu toții am văzut cum cerul se întunecă. Privim cu toții apusul zeilor.
Și vreau să cred că voi fi cu tine la acea mare înfrângere.
Așa că, cinste ție și rămâi cu bine, frate !
Sunt sigur că nu te va deranja dacă mai zăbovesc aici puțin.
Sosești din Anglia ? Ce vești aduci ?
Armata noastră a fost înfrântă, cu mari pierderi.
Regele Harald a fost răpus în luptă.
Și Ivar fără Os.
Ivar !
Și Hvitserk ?
Încetez să-i venerez pe Odin, Thor, Freyr, Freya și pe toți zeii falși.
Trebuie să ținem doliu pentru cei morți. Mult prea mulți.
Moartea a răpus prea mulți. Și pe Harald Păr-Frumos.
Și pe Ivar, fiul lui Ragnar.
Zeii au fost lacomi să-și dorească alături bărbați atât de grozavi.
Renunț la viața mea trecută.
Părinte, cer să fiu botezat !
Te ung cu Sfântul Mir
în numele Tatălui, al Fiului
și al Sfântului Duh.
- Amin ! - Amin !
Bun venit în biserica noastră !
Ai intrat ca un păgân,
acum ieși ca un prinț saxon creștin.
În calitate de naș, ți-am ales un nou nume.
De acum încolo, te vei numi Athelstan, fratele nostru întru Hristos.
Regele Kattegat-ului e mort.
Trăiască regina !
Ai vreun sfat, Floki ?
Sfat ?
Scoate-ți mereu pietrele din pantofi.
E un sfat bun !
Am făcut bine c-am venit aici ?
Tu ce crezi ?
Nu cred c-am avut de ales.
Nu mai sunt sigur de nimic.
Nu și acum.
Zeii sunt aici ?
I-ai văzut ?
Nu mă obosi cu așa ceva.
Ce treabă am eu cu ei ?
Eu sunt o furnică
ce trudește în pădure, pe sol.
Văd doar frunza de deasupra capului.
Frunza aia mă protejează puțin de Soare.
Ești fericit ?
Mai am atâtea de aflat.
Nu trebuie să afli nimic.
Nu e important.
Dă drumul trecutului.
Oamenii te iubesc.
Ce înseamnă asta mai exact ?
Îl mai ții minte pe Ragnar ?
Bineînțeles !
Îmi tulbură nopțile.
Stă mereu prin preajmă. Nu pot să scap de el.
Mă tot roagă să-i construiesc o corabie nouă.
Și eu îi spun : "Pentru ce dracului mai vrei o corabie, Ragnar ? Ești mort !"
Semeni cu el.
Nu-mi pasă ce spui.
Eu te iubesc, Floki.
Dacă nu-ți pasă ce spun, n-am să mai spun nimic.
În orice caz, voi muri curând.
Ăsta e sfârșitul ?
~ SFÂRȘITUL SEZONULUI 06 ~